Magyar MűhelyBeszélgetés Fliegauf BencévelEgy rítus történeteKővári Orsolya
„Nem a
démonoktól kell óvni a gyerekeinket, hanem az alakoskodásainktól.” Egy jó
kapcsolatban mindenről lehet beszélni.
Néhány évvel
ezelőtt egy interjúban a saját életed kapcsán arról beszéltél, milyen különös,
hogy a házasságból kilépő féltől senki nem kérdezi meg, hogy van, mennyire fáj
neki, mindenki arról érdeklődik nála, hogy viseli a másik. A Liliom ösvény ebből a perspektívából készült. A magad
történetét emelted el?
Annyit
olvasgatunk, meditálgatunk, és főleg beszélünk az elengedésről, hogy most már
akár el is kezdhetnénk gyakorolni. Dermesztő, amikor egy laza, vegán, jógázó
anyukából előbújik a keresztény prédikátor. Akik kilépnek egy házasságból sok
szentbeszédet kell végighallgassanak. Tamás is prédikál exfeleségének,
Rebekának. Nem szószéken áll, hanem egy csetablakon keresztül beszél. A
tartalom viszont kínzóan ugyanaz. A Liliom
ösvény tele van intimitással, de ezek mindannyiunk intimitásai, nem az
enyémek.
A mese, a gyerekkor
végső soron magyarázattal szolgál a nő kallódására, életének szétesésére, vagy
inkább eleve elrendelt szétesettségére. Lehetséges nézőpont ez legalábbis, bár
a színészválasztás (Stefanovics Angéla) megalkuvást nem ismerő, erős
személyiséget, kamikaze-alkatot ígér. Más szempontból tehát a nő, egy különös,
autonóm személyiség belső története tárul fel előttünk. Melyik szándékod volt
erősebb?
Nagyon
szerettem volna ábrázolni azt a tünékeny és álomszerű szimbiózist, ami szülő és
gyereke között alakulhat ki. Én évek óta benne vagyok egy ilyen flowban a
gyerekeimmel – persze sokszor bekebeleznek bennünket hétköznapok, de nem
hagyjuk magunkat. Ennek az összefonódásnak az ábrázolása csak részben sikerült.
Azt viszont, amikor a szülő átadja a tudását az ősökkel kapcsolatban a
gyerekének, és ezzel a gyereket csatlakoztatja a múlthoz, szerintem sikerült
ábrázolnunk. A Liliom ösvény egy
rítus története. Kicsit olyan, mint amikor a természeti népeknél a fiú először
vehet részt a vadászaton. Néha antilopokra vadásznak ilyenkor, máskor démonokat
űznek el. Néha a szavannákon, őserdőkben történik ez. Máskor lépcsőházakban,
uszodákban, bérházak tetején. Ezek az ősi rituálék átjárják a mindennapjainkat.
Ez egy immanens erő.
Mióta íródnak
benned a mesék? A saját gyermekkorodban kezdődött, amikor továbbszőtted
magadban a történeteket, vagy akkor, mikor a fiadnak meséltél?
Én már
régóta mesélésből élek, viszont a tétek kétségtelenül megemelkedtek, amikor
gyerekeim születtek. Ekkor értettem meg, hogy a fejből, vagy szívből elmondott
mesék a személyiségünk legmélyéről keverednek elő, és tűpontos portréi annak,
akik igazából vagyunk. Szédítő folyamat, és elképesztő az is, mennyire mélyen
fókuszál egy gyerek, amikor ezeket a saját meséket hallgatja. Azt tanultam meg,
hogy a legelképesztőbb démoni történeteket is el lehet mesélni egy gyereknek.
Az persze fontos, hogy a gyerek bármikor szólhat: ez most túl sok. Ezt előre
meg kell beszélni.
Gyermekkorodban fontos
szerepet játszottak a mesék?
Rajongtam
Andersenért, azt mondják, ez meg is látszik a Liliom ösvényen. Később E.T.A. Hoffmannt, és Kleistet is szerettem.
A Szarvassá változott fiú, a Fehérlófia, a Kalevala, az egész görög és római mondavilág örökre belém ivódott.
Theodor Kittsen illusztrációit pedig csak óvatosan merem nézegetni, olyan
intenzíven hatnak rám.
Ugyanazt lehet
elmondani a Liliom ösvényben elhangzó meséről,
mint ami a nyolcvanas évek kultikus fantasy-meseregényében, a Végtelen
történetben elhangzott: „nem biztonságos”.
A hallgató belezuhan a történetbe, akaratlanul részesévé válik.
Nemrég
látta Feldmár András, és ő azt mondta, lehetetlen végignézni ezt a filmet
anélkül, hogy regresszálódjon az ember. András szerint nagyon fontos hogy az
anyuka mer az lenni aki. Ki meri fejezni, meg meri mutatni magát. Fontosabb
számára, hogy azonos legyen saját magával akkor, amikor a gyerekével van, mint
bármilyen nevelési elv. Feldmár szerint ezzel megtiszteli a gyereket. A meséről
azt mondta, hogy szerinte egészen ritka, amikor a mesét ősi funkciójában
jelenitenek meg egy filmben. A mese Feldmár szerint, arra jó, hogy bármiről
lehessen beszélni. Ebben a mesében vérző szájú, őrült tündérekről, hallucináló
nagymamákról van szó. Egy olyan nagymamáról, aki szerint minden embernek rádiót
szereltek a fejébe. Dani erre megkérdezi: és honnan jön az adás? A csillagokból
– válaszolja az anyja. Lehet tehát kérdezni. Lehet válaszolni. Igaz hogy ennek
a gyereknek koszos a lába, játszik a tűzzel, és sötét pincékbe járkál az
anyjával, de bármikor és bármiről beszélhet. Ebben egyetértek Andrással,
szerintem is ez a lényege ennek a filmnek.
A rítus részint
beavatás, részint a gyermekkor traumáinak, szellemeinek megidézése. Olyan
érzésem volt, mintha anya és fia csak a mesében találkozna, értené egymást; míg
ott „összeér a lelkük”, a hétköznapi működésben tétován léteznek egymás
mellett. Adnál kis betekintést, hogyan instruáltad a két szereplő közötti
kapcsolatot? Mit vártál a fiút játszó Sótonyi Bálinttól, és mit Stefanovics
Angélától?
Ez egy párbeszéd-centrikus
forgatókönyv volt, sokkal rétegzettebb, túláradóbb duma volt a forgatókönyvben.
Hamar kiderült, hogy ez nem működik kettejük között. Ettől kezdve a Bálint és
Angéla közötti distanciára építettem az instruálást. Rebeka hűvös, és nem
igazán tudja közel engedni magát a gyerekhez. A gyerek meg illemtudóan nem is
kíván ennél sokkal közelebb menni. Ez valószínűleg azért van így, mert Rebeka
mélyen traumatizált, intézetben felnőtt, bántalmazott gyerek volt. Miért tudna
bármit kezdeni az intimitással? Viszont megengedi azt, hogy a gyerek annak
lássa, aki. Ez tartja egyben Danit. Ha ugyanis a gyerek egy példás szülő
szerepét alakító frusztrált anyával él, egyedül marad. Ő az anyjával akar lenni,
és nem egy igyekvő színésszel. Nem a démonoktól kell óvni a gyerekeinket, hanem
az alakoskodásainktól. Legalábbis én erre törekszem, azt hiszem néha sikerül.
Nem igazán színészi
feladatról volt itt szó, inkább olyasmiről, amit létezésként szokás emlegetni.
Lehet ezt mondani?
Lehet.
Próbálkoztunk ezzel. Küzdelmes forgatás volt, rengeteget formálódott a könyv,
és ez mindig sok frusztrációt szül. A dialógok átformálódtak, sok jelenet
kimaradt, rengeteget pótforgatás volt.
Úgy hallottam, A 42. hét című Pintér Béla-előadás láttán
változtattál eredeti elképzeléseden – eszerint egy apa-fiú kapcsolatban
gondolkoztál –, mert nagy hatást tett rád Stefanovics kamaszos vonásokat hozó
kismamája.
Igen, és
ekkor megnéztem a Junót is. Angéla a 42. hét-ben, és a Juno alaposan átkeverte bennem a kártyákat. Megértettem, ha egy
anya a főszereplő, aki külön él a gyerekétől, sokkal nagyobbak a tétek. Nem
beszélve arról, hogy Angéla titkai, hazugságai, érzékenysége éppen azok voltak,
amit a szerep megkívánt. Izgalmas volt apáról anyára átírni a forgatókönyvet.
Az apa-fia változatban a kisfiú elképedve nézegette a férfi öltözőben
himbálódzó, lógó péniszek különböző korú, formájú, méretű kavalkádját. Az
anya-fia változatban a kisfiú ugyanezzel az elképedéssel figyeli a fonnyadó,
feszülő, ráncos és duzzadó női testeket.
Bagossy László
színházrendező, ugyancsak gyermekeitől ihletetten írt egy csodás mesét az
Örkény Színház számára
A Sötétben Látó Tündér címen,
2005-ben. Olyan nagy sikere lett, hogy mesekönyv is született belőle. Gondoltál
már arra, hogy papírra veted a meséidet?
A
környezetemben sokan szeretnék ezt. Szerintem is tudnék mesekönyvet írni, de
azért kicsit még öregednék hozzá. Egyre több történet gyűlik össze, és ezek
csendben izzanak bennem, van, amelyik lassan elhamvad, más mesék élénken
parázslanak, aztán egyszer csak lángra kapnak. Könnyen megégethetem magam
velük. Vannak olyanok is, amiket még nem merek elmesélni. Ezek sokáig, hetekig,
hónapokig velem maradnak, szinte kísértenek. Valószínűleg úgy fogom csinálni mint
eddig: azért is ezeket fogom elmesélni.
Cikk értékelése: | ![](buttons/szomoru.gif) | ![](buttons/number1.gif) | ![](buttons/number2.gif) | ![](buttons/number3.gif) | ![](buttons/number4.gif) | ![](buttons/number5.gif) | ![](buttons/number6.gif) | ![](buttons/number7.gif) | ![](buttons/number8.gif) | ![](buttons/number9.gif) | ![](buttons/number10.gif) | ![](buttons/vidam.gif) | szavazat: 21 átlag: 5.9 |
![](buttons/bontas.gif) |
|