|
|
Láttuk mégSorsokJózsa György Gábor
Újabb partizánfilm? Nem az.
Német katonák állnak valahol Jugoszláviában a fényképezőgép előtt. Fiatalok, tegnap talán még iskolába jártak, ma egyenruhát viselnek. Nem sokkal idősebbek, mint az a másik fiatalember, aki alig tud elmenekülni, amikor rátámadnak a falujára. A szüleit puskacső elé állítják. Favágók német hullákat fosztogatnak. Egyikük sebesültet talál, fél napon át cipeli, de mire a falujába ér, azt „pacifikálták”. A fiatal partizán kivégzett szülei házát kifosztva találja. Szenvtelen – módszerességgel összeszedi, amit a falubeliek széthordtak. Amikor szinte minden együtt van, megterít és fölgyújtja a házat.
Nincs itt összefüggő történet, sem megdicsőült hősök, sem gonosz fasiszták. Predrag Golubović filmje a háború hétköznapjait mutatja be Branislav Pantić hol döbbenetesen tárgyilagos, hol torokszorongatóan szubjektív kamerájával. Sorsokat. Embereket, akik belefásultak a pusztításba, a pusztulásba. Végig némán. Csak egyszer szólal meg egy német tiszt: „de hát miért, Schulz?”, kérdezi katonájától, aki lerakja fegyverét, és a kivégzőosztagból átáll a kivégzendők közé.
A háború nem katartikus élmény, nem „tisztítótűz”. Embertelen.
Cikk értékelése: | ![](buttons/szomoru.gif) | ![](buttons/number1.gif) | ![](buttons/number2.gif) | ![](buttons/number3.gif) | ![](buttons/number4.gif) | ![](buttons/number5.gif) | ![](buttons/number6.gif) | ![](buttons/number7.gif) | ![](buttons/number8.gif) | ![](buttons/number9.gif) | ![](buttons/number10.gif) | ![](buttons/vidam.gif) | szavazat: 1684 átlag: 5.61 |
![](buttons/bontas.gif) |
|
|
|